SIPELGA RÄNNAK
Jumala pärast, mul endalgi muresid.
Ennekuulmatu! Miks ta kodus ei istu?
Selline punane, miks ta siia ronis? Uneaeg juba käes.
Nii kõrgel!
Ja mida tal siit vaja on? Pesa on ju seal all.
Näed, magama lähevad. Peaksin ehk hammustama?
Olen küllalt vaadanud, on aeg koju minna.
Mis nüüd juhtus?
Oi, päästke! Päästke, päästke...
Ma armastan teid.
Aida...
Koju... Päästke, aidake! Tahan koju.
Päästke, aidake mind koju. Muidu hammustan!
Ta hammustab, ta hammustab! - Hammustab, hammustab.
Mulle! - Ah, mine!
Päästke, oih, aidake!
Oi, kes see on? - Kes sa ise oled?
Mida tahad? - Mida sina tahad?
Seda et...
Istu selga! - Sa oled ju putukas. - Putuka käest kuulen!
Hoia kinni!
Mõistad, seesamune, tema jalad! Aga ta peab koju minema.
See?
Aidake! Hammustan, oih!
Ma ei suuda, aidake...
Sellel on jalad läbi, aga tal on vaja koju saada.
Seisa, seisa! Tagasi! Mitte sinna!
Ma teid armas...
Just kavatsesin abielluda!
See on minu kask.
Päästke, aidake...
Aita. Tahan koju. - Noo? - Kase juurde.
Lase lahti! - Ma ei saa.
Oh, seda noorust!
Aitäh! - Eh, noorus!
Mida teha?
Ennakuulmatu, ennekuulmatu, lihtsalt ennekuulmatu!
Ei jõua, ei saa. Ei jõua.
Ei õnnestu!
Mida sa, kas kuu pealt kukkusid? - Ei, rööviku pealt.
Nahaal, ptüi!
Jutustas Pastella